La portalada de Sant Miquel de La Portella, arrencada i robada.
La portalada de Sant Miquel de La Portella, arrencada i robada.
Sant Miquel de la Portella és una petita església que es troba prop de can Torres de la Serra, dins del terme d’Aguiló, a la dreta de la carretera que porta a la Panadella. Amagada al mig del bosc, ha sobreviscut al llarg dels segles, als anys 60 les noies d’Aguiló encara hi anaven a cantar els goigs a la missa que es feia per la diada del sant.
Ara, l’església està ensorrada i la portada arrancada. Sí, arrancada, algú se l’ha endut, l’han robat. No ha sigut aquest any, sembla que hi ha una denuncia feta als Mossos d’Esquadra al 2008.
Aquesta porta romànica constava d’un arc de mig punt format per tres arquivoltes i perfilat tot el conjunt per un guardapols. Fins aquí, pot semblar un portal romànic com molts altres, però no és així. El portal d’entrada de St. Miquel de la Portella tenia una característica que el feia únic. Hi havia un relleu esculpit a la part alta, entre la última arquivolta i el guardapols apareixia una cara amb dues mans, era l’arcàngel St. Miquel, que tenia en una mà les balances per pesar les ànimes, escena relacionada amb el Judici Final, i amb l’altre una llança amb la qual punxava un dels dos dimonis que apareixen esculpits. El relleu és senzill i no està fet per un gran escultor, però te la característica de ser únic ja que enlloc més apareix esculpit l’arcàngel St. Miquel fent a la vegada les dues escenes: lluitar amb el dimoni i aguantar les balances que han de pesar les ànimes.
Només en un retaule procedent de Roda de Isàvena, actualment en el Museu d’Arts Decoratives de París, apareix pintat l’arcàngel St. Miquel amb la llança i les balances. El simbolisme d’aquestes dues escenes potser era habitual al segle XIII, però el fet és que només han arribat aquests dos exemples, el relleu esculpit de St. Miquel de la Portella, i la pintura sobre taula del frontal de Roda d’Isàvena.
Els lladres deurien saber aquesta peculiaritat de St. Miquel de la Portella, i segurament per això van dedicar tants esforços a arrencar tota la portalada, pedra a pedra.
On es deu trobar ara aquesta portalada? Qui ho ha comprat? Ha sortit del país? En la denuncia, s’hi va especificar l’excepcionalitat d’aquesta porta?
El topònim de la Portella apareix ja citat al segle X. I el poblat -perquè encara que ara sembla que no n’hi hagi hagut mai cap de poblat, sí que n’hi havia, segurament un conjunt de masies disperses- apareix documentat a mitjans del segle XIII. I l’església és citada diverses vegades, tant en aquest segle XIII com en el XIV, en els manuals notarials de testaments de Sta. Coloma, on hi consten diferents deixes testamentàries.
Un lloc doncs ja documentat al segle X, on, més endavant hi consta l’existència d’un poblat, i amb una certa importància de l’església al llarg de l’Edat Mitjana, i activa fins als anys 60.
Segles i segles d’història i vida intercalada amb els veïns de la zona, ara, ja no en queda res d’aquell passat, i per no quedar res, no queden ni les pedres. La volta, una volta de canó lleugerament apuntada, ensorrada, la porta arrencada, i una esquerda immensa en una de les seves pareds.
No és l’únic cas St. Miquel de la Portella. Arriben fins els nostres dies edificis dels segles X,XI,XII … i en plena època de progrés, d’avenços, i tecnologia, mirem impertorbables com cauen i s’ensorren molts d’ells.
Fa poc, a Rauric, han robat la campana, i a la Cirera, la columna amb la pica d’aigua beneïda.
I recordem un dels brocs de la font de les Canyelles arrencat i trencat, aquesta vegada no per uns de fora sinó per un del poble. I el silenci s’imposa, passen els dies, i tot s’oblida.
Foto: Palmira Ametller
Foto: Catalunya Romànica
Foto: Catalunya Romànica
Foto: Catalunya Romànica